Vad är det som pågår?
-Varför ska du ta ett bad? -Det ska jag inte.
Pappa!
Det är ingen fara. Det är bara en till jordbävning.
Jag är här hos dig...
Översatt av: Säljägaren Omsynkad av: WhatsUp
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet
Klockan stod på 1.17.
Det uppstod ett starkt sken, och marken skakade stötvis.
Jag tror att det är oktober...
...men jag är inte säker. Jag har inte haft en kalender på åratal.
Dagarna blir alltmer grå.
Det blir allt kallare, medan jorden sakta dör.
Inga djur har överlevt, och skördarna är döda sen länge.
Snart kommer alla träd ha fallit.
Vägarna är befolkade av flyktingar och beväpnade gäng.
Alla letar efter bränsle och mat.
Efter ett år började åsarna att brinna, och folk predikade hejvilt.
BESKÅDA DRÅPDALEN - JEREMIA 19:6
Kannibalism har förekommit. Det är den största rädslan.
Jag oroar mig mest för mat.
Mat, kylan och våra skor.
Då och då berättar jag sagor om mod och rättvisa.
Det är svårt att komma ihåg dem. Pojken är mitt stöd.
Om inte han är Guds ord, så har Gud aldrig talat.
"...landa på Frihetsgudinnans fackla."
"Om du snärtar till tallriken med tungan behöver du inga bestick"-
-"men vad skulle din mor säga?"
"Om du sträcker på halsen, måste du sträcka ut din arm högt upp"-
-"för att klia dig på huvudet."
Vi tar oss en titt.
Det kan finnas nåt här. Majs, kanske.
Deras mat har redan tagit slut.
-Det kanske finns frön uppe på höloftet. -Det tvivlar jag på.
Det är inte som du tror. De tog självmord.
-Varför det? -Du vet varför.
Två kulor kvar. En till oss vardera.
Sätt pipan i munnen och rikta den uppåt, som jag visade dig.
-Så här. -Nej...!
Sen trycker du bara av. Förstår du?
Gör du det?
Ja.
Är du hungrig?
-Tack. Jag är törstig. -Vill du ha vatten?
Du är förtjusande.
Åh, nej...!
Vi måste inte göra det här.
-Vi är nog illa tvungna. -Det här är inget liv.
Du måste krysta.
Fort, vakna!
Håll dig lågt. Spring!
Titta inte dit! Om du ropar på dem så dödar jag dig.
-Var kommer ni ifrån? -Spelar det nån roll? Ni då?
Har ni ammunition till era gevär?
Titta inte dit, sa jag!
-Vad äter ni? -Det som vi hittar.
-Det som ni hittar? -Ja...
Du kommer inte att skjuta mig.
Du har bara ett par kulor, och de kommer att höra skottet.
Kanske det, men du gör det inte.
Kulan hinner passera genom din skalle, innan du hör det.
För att höra behöver man en frontallob, fyrhögar-
-och en tinninglob, men det kommer att bli till mos i din hjärna.
Är du en läkare?
-Jag är ingenting. -Vi har en skadad. Vi gottgör dig.
-Tittar du på honom igen, skjuter jag. -Följ med till bilen.
Så får ni äta lite. Du behöver inte vara så ovänlig.
Ni har ingen mat.
-Kom hit. -Det tänker jag inte göra.
Tror du inte att jag skjuter dig?
-Då har du fel. -Vet du vad jag tror?
Du är en fegis. Du har aldrig dödat någon förut.
-Var kom ljudet ifrån? -Vem sköt?
Vid skogsgränsen!
Där borta!
Är du oskadd? Pappa är här.
Kom, så går vi.
Jag försöker att bete mig som en vanlig mördare.
Men mitt hjärta bultar.
När det gäller pojken... så undrar jag bara en sak.
Klarar jag av att göra det, när tiden är inne?
Jag låter inget hända dig. Jag tar hand om dig.
Jag dödar alla som rör vid dig.
För att det är min livsuppgift.
Sluta att gråta. Vi måste röra på oss.
Vi måste leta efter vagnen.
Kom nu.
Ta pistolen.
Vi har inga fler kulor.
Jag skulle ha gjort det när vi hade fler kulor kvar.
De kommer att komma ikapp och mörda oss.
De kommer att våldta mig och din son. Sen dödar dem oss och äter upp oss.
-Vad som än krävs... -Lägg av!
Jag gör vad som helst.
Som vad?
Jag vet inte ens varför jag frågar. Jag borde skjuta mig själv-
-och lämna dig utan allt.
Säg inte så där.
Ja, du har rätt. Det finns inget mer att säga.
Mitt hjärta slets ut när han föddes.
Vi måste... Vi ska överleva, och inte ge upp.
Vi ger inte upp.
Jag vill inte överleva. Förstår du inte?
Jag vill inte det.
Låt mig ta med honom.
Rör den inte!
Jag skulle göra det, om det inte vore för dig.
Begriper du vad du säger?
Du verkar...
...galen.
Andra familjer gör det.
Nu går vi och tvättar dig.
Du...vi måste prata.
Den där mannen...
Det finns inte så många godhjärtade personer kvar.
Vi måste akta oss för elakingarna. Hålla igång glöden.
Vilken glöd?
Livsglöden.
-Är vi fortfarande de goda? -Javisst. Det är klart vi är.
Kommer vi alltid att vara det? Oavsett vad?
Alltid.
Vad är det för nåt?
Det är en godsak till dig.
Varsågod.
Den är jättegod.
-Smaka. -Nej, drick du.
Jag vill att du smakar.
Den är bubblig.
Den är till dig.
Kom nu.
Jag kommer.
-Jag är hungrig. -Jag vet. Det är jag också.
Ska vi fortfarande söderut?
Givetvis.
-Det kanske finns mat där. -Vi måste bara nå kusten.
Jag önskar att jag var med mamma.
Du önskar alltså att du vore död?
Ja.
Så får du inte säga.
-Jag rår inte för det. -Sluta att tänka på henne.
Ska du inte säga farväl till honom?
Nej.
-Varför inte? -Jag kan inte.
Varför kan du inte vänta tills det blir morgon?
För att jag inte kan.
-Bara en natt till... -Jag måste gå.
Varför måste du gå? Varför?
Vad ska jag säga till honom?
Vad ska jag säga?
Gå söderut. Håll honom varm, och gå söderut.
Ni överlever inte här i en vinter till.
Varför vill du inte hjälpa mig?
-Vart ska du? Du ser ju knappt nåt. -Det gör inget.
-Jag... -Nej. Sluta.
Hon lämnade oss.
Det kyliga sättet hon gjorde det på var hennes sista gåva.
Hon dog nånstans i mörkret.
Det finns inget mer att säga om det.
Titta, vilka färger!
Vill du hoppa i?
Kliv in!
Pappa...!
Den här är låst av en anledning.
Inget farligt kommer att hända.
Det är ingen fara.
Herregud!
Vi sticker!
Vänta! De kommer att äta upp oss!
Spring!
Snälla!
Nej!
Elakingar...onda människor...
-Vem lämnade fönstret öppet? -Jag öppnade för lukten.
Är det nån som vill ha en sup?
Jag går upp och byter om.
-De är onda...! -Tyst.
-Ta den! -Nej!
Var inte rädd.
Om de tillfångatar dig, så måste du också göra det.
Du måste vara modig. Jag vet att du kan det.
Vad gör du?
Jag är ledsen.
Kommer jag att få träffa dig igen? När då?
Vad är det som låter?
Skynda dig!
Vakna!
Vi måste gå härifrån nu.
Det är den sista vi har.
Vi skulle väl aldrig äta någon?
Nej, självklart inte.
Oavsett hur hungriga vi är?
-Även fast vi skulle svälta? -Vi svälter nu.
Vi är ju de goda.
-Det stämmer. -Och vi håller igång glöden.
Vi ska hitåt.
Vad är det här för hus?
Jag växte upp här.
Det där är jag.
Här brukade vi ha julgranen, när jag var liten.
Här hängde vi julstrumporna.
Vi borde gå vidare.
Va?
Vill du vänta utanför?
Nej, vänta!
Vänta!
Jag ska inte göra dig illa!
Vad gör du?
-Jag såg en pojke! -Vad pratar du om?
Vad håller du på med?! Det finns ingen pojke här.
-Jo, precis som jag! -Kom nu.
Lägg av! Jag blev livrädd.
Jag måste träffa honom!
Varför gör du så här?
-Jag bara måste träffa honom! -Varför?
-Han är där borta! -Jag förstår.
Allt blir bra snart.
Han föreställer sig hur kusten kommer att vara. Att det finns fler barn där.
Han frågade om mina vänner. Jag svarade att de har dött...
...och att jag saknar dem.
Ibland brukar jag försöka att leva mig in i ett barns fantasi.
Kommer vi att dö nu?
Vad tror du kommer att hända oss?
Att vi bara ska dö helt plötsligt?
Det tar lång tid...att svälta ihjäl.
Varje dag är en lögn. Däremot är jag döende.
Det är ingen lögn.
Jag förbereder honom för dagen då jag inte finns längre.
Du har sett liknande förr.
Pappa!
Vad är det? Är nåt på tok?
Titta.
Vi ser magra ut.
Det är vi ju.
Vi går.
Din mor var en duktig pianist.
Det minns jag inte.
Nej...det var innan du föddes.
-Det är ingen fara. -Snälla, pappa...
Det är lugnt.
Kom ner!
-Vad har du hittat? -Allt. Jag har hittat allt.
Vad är allt det här?
Det är mat.
Läs etiketten.
-"Päron". -Ja, precis.
Vad vill du ha till frukost?
-Vad är det? -Inget.
Får vi verkligen ta allt?
Ja, de skulle ha velat det.
-Ska vi inte tacka dem? -Gör det du.
Gör man så här?
Tack för...soppan och...
...ostbågarna...
...och allt annat, ni som bodde här.
-Det var bra sagt. -Din tur.
Tack till er som bodde här.